Христо Смирненски
2. Хризантеми

chitanka.info

Долепила чело до хладното стъкло,

поглежда тя навън.

Пред тъмния й взор почива равний двор

в злокобен, тежък сън.

В градинката цветя — деца на есента,

трептят едвам-едвам.

Тя пита ги с тъга: „Защо, защо сега

разцъфнали сте там?

Кого ще кича с вас през тих вечерен час,

упита от любов?

Над него кръст стърчи, на който не личи

навярно и наслов.

Тях — сладките уста целуна ги смъртта

отдавна там на юг

и нивга занапред нито с последний цвет

не ще накича друг.

Защо, ви питам аз, защо, защо тогаз

сте толкоз свежи пак?“

— Защо ли пак цъфтим? Нима не ще красим

ний твоя саркофаг?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.